האירוע המרכזי של יום ההולדת שלי היה ארוחת ערב בLondon Steakhouse Co, המסעדה של מרקו פייר וויט, אחד השופטים האורחים האהובים עלי בתוכנית הבישול האהובה עלי מאסטר שף אוסטרליה. מרקו כמובן כבר אינו מבשל שם, אבל בכל זאת רצינו לחוות את סגנון הבישול שלו.
הגענו למסעדה המעוצבת בסגנון קצת מיושן, המארח לקח את המעילים שלנו והוביל אותנו לשולחן מרווח מכוסה מפה לבנה. מיד קיבלנו תפריטים, מראש הזמנו את הארוחה העסקית של המסעדה במחיר של 27.5 פאונד לכל אחת. הארוחה כוללת מנה ראשונה, עסקית וקינוח. ובאופן מפתיע בתפריטים שקיבלנו הופיע גם קוקטייל.
למנה הראשונה לקחתי פטה כבד עוף שהיה נפלא והוגש עם טוסטונים קטנים, ריבה כלשהי ועלי רוקט (מיותרים מעט). רעות לקחה מרק קרם סלרי שהיה חלק ומלא טעם. פתיחה נפלאה לארוחה.
יחד עם המנות הראשונות קיבלנו גם את הקוקטיילים, שלי היה מתוק וחמוץ עם פסיפלורה, לא להיט. רעות נהנתה משלה.
במנות העיקריות עשיתי פאדיחה... חשבתי שאני מזמינה ביף וולינגטון אבל הזמנתי
ביף בורגיניון ![](http://timg.co.il/f/Emo4.gif)
. המנה הייתה טעימה, הבשר בושל היטב, הפירה היה מושלם ופיסות הבייקון שפוזרו מלמעלה הוסיפו טעם ומרקם כיפי. אם זו הייתה המנה שכיוונתי אליה בטח הייתי נהנת ממנה יותר.
רעות הלכה על
מנת בטן החזיר שהייתה מצוינת, עור פריך (crackling, כמו שמרקו אוהב) ובשר רך. יחד עם המנה הזמנו גם קערית תרד מוקרם שהיה תפל ולא מתובל. קצת מלח שיפר את המנה.
את המנות העיקריות ליווינו בשתי כוסות יין אדום מצוין.
לאחר מה שהרגיש לנו כמעט מידי זמן הגיעה המלצרית שלנו עם השאלה מה נרצה לקינוח. אני לקחתי קרם ברולה שהיה חביב. הקרם עצמו היה טוב אבל שכבת הסוכר הייתה עבה מידי והטעם המתוק העיב על הקינוח. רעות הזמינה פאי פקאן שהגיע עם גלידת בננות קפואה מידי. הפאי היה טעים.
סה"כ הארוחה הייתה טובה, השירות היה יעיל (אפילו שהרגיש מזרז מידי) וחגיגות יום ההולדת הוכתרו כהצלחה.